Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 20.08.2005.
Suomennos: Jerba, Putki, Axeman, zippi, jasa ja harri_89.
Oikoluku: Putki.
Kimppuun!
Danny!
Hyvä poika!
Minulta lainatut rahat pitää maksaa takaisin.
Jos maksaa, panta pysyy kaulassa. Jos ei, se otetaan pois.
Yksinkertaiset säännöt.
Käsi tänne! Pysy paikallasi!
Kiva. Palaamme vielä. Mennään, Danny-poju.
Näin viime yönä unta.
Istuin sellaisten palmunlehdistä tehtyjen sateenvarjojen alla.
Ja kauniit, kultaihoiset tytöt, -
yllään pienet ruohohameet eikä mitään muuta...
He tulivat yksi toisensa perään -
tuomaan drinkin kookospähkinässä.
Ja sitä tarjotessaan he pyyhkäisivät naamaani tisseillään.
- No perhana. - Pomo, George taitaa saada seisokin.
Turpa umpeen, Lefty. Itse saat.
No, siihen se paras osa loppuikin.
Tyttöjen jälkeen koko homma meni perseelleen.
Joku jättimäinen tolvana alkoi räiskiä konekiväärillä, kunnes...
Jäljellä oli vain verta, suolenpätkiä ja ruumiinpaloja.
- Kiva. - Todellinen painajainen.
Sinä et ole tainnut nähdä ainuttakaan unta.
Mahtaa olla rauhallista. Otahan tästä vähän.
Niin sitä pitää.
Vihaan unia.
- George-poju. - Hei.
- Righty, hullu paskiainen! - Righty, miten meni?
Terve, pomo. Jokainen maksoi koko summan. 2700.
- Täydellistä. Ota kunnon paukku. - Kiitti, pomo.
Mitä Dannylle tehdään?
No hoida kuntoon. Hänhän vuotaa verta.
Löytyykö helyjä? Laittakaa tähän.
Ai, kiva.
- Tulehan, Danny. Kuulit kyllä. - Tässä pikku bonus.
Hoida itsesi kuntoon.
Tulehan, Danny. Danny, tule.
Danny, tule!
SUUDELMA
RAKKAUS MAITO
Tulehan. Poseeraa vähän.
Juuri noin. Pysy siinä! Kaunista! Kaunista!
Hei, takaisin autoon! Helvetin elukka.
Helvetin runkkari.
Haluan lähikuvan. Juuri noin.
- Katsotaanpa. - Älä koske siihen. Sotket...
Hei vaan.
- Ei täällä. - Olet oikeassa.
Mennään johonkin mukavampaan paikkaan.
Olet niin raju.
- Sytytä valot. - Ei valoja.
Sytytä valot.
- Haluan nähdä, ketä rakastelen. - Minä en.
Mitä helvettiä? Voi paska!
Senkin sairas paskiainen!
- Mihin oikein menet? - Vedä käteen!
Paljon kiitoksia.
Helvetin kusipää.
Hyvä poika!
Ei käy, pomo.
Hei, Nigel?
Hyvä on, Bart.
Haluat varmaan tämän?
Käännä auto, pidä käynnissä ja pidä vahtia jepareiden varalta.
- Onnea matkaan, Sean. - En minä sitä tarvitse.
Tiedätkö, mikä tilanteessasi on aina kiehtonut minua?
Se, että olet tehnyt miehestä koiran.
Kuten äitikultani tapasi sanoa:
"Nappaa ne tarpeeksi nuorena, niin kaikki on mahdollista."
Toisin kuin sinulle tällä hetkellä.
Eli... Käydäänpä tämä vielä kerran läpi.
- Jos en maksa, avaat kaulapannan. - Näin on.
Jos avaat pannan, hän pieksää meidät hengiltä.
Kyllä pojulla leikkaa.
Minun on siis parempi pitää panta hänen kaulassaan.
Danny! Tapa hänet!
Tapa hänet!
Tee jotain, saatana!
Kun isäntä on hoidettu, tappakaa koira.
Hauska tavata, herra Youssef.
Kimppuun!
Löytyykö mitään kiinnostavaa?
Ei vielä.
Pysäyttäkää hänet!
Kiltti hauva.
Hyvä poika!
Mikä ihmisiä oikein vaivaa? Onkohan minulla puhevika?
Ota mitä haluat.
En. Ei äiti minusta sikaa kasvattanut.
Toisin kuin eräät tuntemani, otan vain saatavani.
Mutta tällä kertaa...
Korkojen kanssa.
Koska sinä olet tuollainen saatanan kusipää.
Tule.
- Mitäs katsot? - Nautin vain näytöksestä.
Hyvä.
- Tästä lähtien pysyt mukana! - Käskit odottaa autossa.
Turpa umpeen!
Sisään, narttu!
Uskomatonta! Hän vain katsoi vierestä, kun minua piestiin.
Koirakin ymmärtää tulla isäntänsä avuksi!
Purisi, raatelisi, kusisi päälle. Tekisi edes jotain, saatana!
Jestas, pomo. Et näytä kovin hyvältä.
- Toinen suuri ajattelija. - Minä vain...
- Mihin seuraavaksi? - Antiikkipaikkaan.
- Hoidetaan homma. - Pystytkö varmasti?
Jos yhdenkin maksun kanssa luistaa, heistä kaikista tulee suuria ajattelijoita.
Etsi ensin säällinen pubi, haluan tuopillisen.
Sinä hyödytön paska!
MACKINTOSHIN ANTIIKKITAVARATALO
No niin. Suunnitelma on tämä.
Yritän hoitaa tämän rauhallisesti ja ammattimaisesti.
Jos se ei toimi, painan tätä...
Hei! Keskity.
Kun painan nappia, tämä punainen valo alkaa vilkkua.
Kun se vilkkuu, menet tuosta ovesta nopeampaa kuin hiiri juuston per...
Näpit irti! Äläkä virnuile siinä!
Kun punainen valo vilkkuu... Katso minuun. Keskity.
Kun valo vilkkuu, tulet ovesta. Siinä kaikki.
Valo, ovi. Valo, ovi. Valo, ovi.
Äläkä ota katsettasi lampusta. Älä tuota pettymystä.
- George, ripusta se tuonne. - Tuonneko?
Valo, Danny.
Punainen tarkoittaa "mene".
Joku täällä taitaa tarvita apuani.
Hei, miten menee?
Viritän vain näitä pianoja. Menee varmaan pari tuntia.
Jos sopii.
Pidätkö pianoista?
Niin minäkin. Tämä paikkahan onkin kuin...
Kuin suuri aarrearkku.
Menee varmaan koko kuukausi näitä rouvia hoitaessa.
Pianojen virittäminen on kovaa työtä, eikä selkäni ole enää entisensä.
Teetkö mitään tärkeää? Apu kelpaisi.
Miten on?
Ole kiltti.
Vieläkö olet siellä?
Taidatpa olla.
Kyllä.
Hyvä, tulehan.
Moni luulee, että piano on suuren kokonsa vuoksi hyvin kestävä.
Että sitä kestää hakata miten haluaa, mutta se ei ole totta.
Pianot ovat kuin ihmisiä.
Ihminen menee hakatessa epävireeseen. Samoin käy pianolle.
Jos sitä hakkaa...
Kuuntele nyt. Surullinen kuin itkevä lapsi.
Näin sinun pitää tehdä: Kun sanon paina, paina näitä koskettimia.
Aloita tästä ja jatka oikealle. Yksi... Kaksi... Ja kolme.
Onnistuuko? Hyvä on, laita kätesi ensin tähän näin.
Hyvänen aika. Hetkinen. Rentoudu.
Musiikin täytyy virrata sisältä. Ei se voi virrata, jos olet jäykkä.
Tuo kosketin tuossa. Ja rentoudu. Ei ole mitään pelättävää.
Oletko valmiina? Ja paina.
Vähän kovempaa.
Hyvä. Ja taas. Hyvä, sinullahan on lahjoja tähän.
No niin. Paina taas.
Loistavaa. Ja vielä kerran.
Valmiina?
Paina. Paina. Rentoudu.
Anna energian virrata. Anna taian tulla.
Erinomaista.
Odota.
- Haluatko nähdä, mitä teit? - Kyllä.
Kuuntelepas tätä. Eikö ole ihana ääni?
- Kyllä. - Haluatko kokeilla?
Laita sormet tähän, tähän ja tähän. Ja paina.
Seuraava pysäkki Carnegie Hall.
Tiedätkö Carnegie Hallin?
Iso paikka New Yorkissa. Kaikki suuret muusikot haluavat soittaa siellä.
Niin minäkin halusin. Se oli nuorena tärkein päämääräni.
Mutta en ollut kovinkaan hyvä muusikko.
Oletko kunnossa?
- Kyllä. - Hyvä.
Mikä sinun nimesi on?
Hyvä on, herra Nimetön. Minä olen Sam.
Hauska tutustua.
Samoin.
Hyvä. Sepä hyvä.
Sanohan, Nimetön.
Kuulen jotain naksahtelua. Kuuletko sinä sen?
Vai onko se vain...
Minä myyn sinut!
Jos et osaa tehdä sitä, mihin sinut koulutin, mitä hyötyä sinusta on?
Ei mitään helvetin hyötyä!
Ruokin sinut. Vaatetan sinut. Järjestän katon pääsi päälle.
Ja kaikki käyttämäni aika! Kaikki saatanan työ.
Tehdäkseni sinusta miehen, joka olet. Ja mitä saan kiitokseksi?
Katso minua! Kuin olisin joutunut kolmanteen maailmansotaan.
- Vie hänet alakertaan, pois silmistäni. - Tulehan, hauva. Tule.
Alan olla liian vanha tähän paskaan.
Sisään siitä, tollo!
- Olen varattu! - Sanoin, että sisään!
- Sinulle on vieras. - Sanoinhan, että olen varattu.
On kuulemma liike-ehdotus. Koskee järjestämääsi näytöstä.
- Tarkasta, onko aseita. - Tein sen jo.
Hyvä on. Kärrää sisään.
Vieraita, helvetti, kun näytän tältä.
Voi paska! Jessus!
Jättäkää meidät kahden.
Minä kuuntelen.
Miehenne järjesti vaikuttavan näytöksen jalokiviliikkeessä.
- Vakuutan, että se oli oikeutettua. - Epäilemättä.
Se kaulapantajuttu... Nerokasta.
- Mihin oikein pyrit? - Haluaisin tehdä tuottoisan ehdotuksen.
- Kuinka tuottoisan? - Hyvin tuottoisan.
- Jatkanko? - Ole hyvä.
Se koskee kuukausittain ystävilleni järjestämää viihdykettä.
Vain jäsenille, niin sanoakseni.
Etsimme aina uusia kykyjä.
Ensimmäinen ottelu on karsinta. Siitä saa 15 000.
Toisesta 20 000 ja oikeuden lyödä vetoa.
Eräs mestari sai palkkioista ja lyömällä vetoa itsensä puolesta puoli miljoonaa ottelusta.
Mutta se edellyttää voittoa.
- Miten siinä voitetaan? - Se on kuolemaan asti.
Hienoa, että pääsitte tulemaan.
Tätä tietä, olkaa hyvät.
- Missä rahat ovat? - Rahat tulevat jäljestä.
- Minkä jäljestä? - Voitettuanne nykyisen mestarimme.
Voittamaton viidentoista erän jälkeen.
- Haluaisitko lasin samppanjaa? - Emme ole täällä niin kauaa.
Kimppuun.
Revi siltä perse irti!
Niin sitä pitää!
- Kiitän mahdollisuudesta. - Olkaa hyvä. Vaikuttavaa.
- Miten teit sen pantajutun? - Kuten äitikultani sanoi:
"Nappaa ne nuorena, niin kaikki on mahdollista."
- Jesuiitathan ne niin sanoivat? - Kuulivat varmaan äidiltäni.
Jos haluatte meidät takaisin, tiedätte, mistä minut löytää.
Haluamme toki. Mutta voisitteko tehdä siitä hieman viihdyttävämpää?
Katsotaan, mitä voin tehdä.
- Muistatko, kun kerroin siitä unesta? - Siitä, jossa oli niitä pimuja? Muistan.
- Selvitin sen. Tiedätkö Freudin? - En.
Freud oli nero. Sanoi, että jos uneksii jostain, se tarkoittaa muuta.
Tytöt, saari ja drinkki olivat vain symboleita.
Ne edustivat mukavuutta ja rentoutumista, huolettomuutta.
Kun tämä keikari sitten tarjoaa enemmän rahaa kuin voisimme säästää 20 vuodessa, -
kaikki selviää. Unet ja keikari tarkoittavat eläkettä.
- Ymmärrätkö? - Kyllä.
Ei enää sotkuisia keruureissuja. Ei enää pieksämisiä.
Nyt tuntuu todella hyvältä.
Tunnen oloni anteliaaksi. Danny, mitä haluaisit?
- Pianon. - Anteeksi mitä?
- Haluan pianon. - Pianon? Aivan.
- Kelpaisiko hummeripäivällinen? - Haluan pianon.
- Tai naistahan et ole saanut koskaan? - Haluan pianon!
- Alat hermostuttaa minua. - Haluan pianon.
Tuosta pidän sinussa.
Yksi ajatus kerrallaan.
Siksi pärjäämmekin niin hyvin yhdessä. Löytyy aivot ja lihakset.
Tästä tulee vielä kaunis päivä.
Lähdetään!
Huomenta, hyvät naiset.
Miten voitte tänä aamuna?
Täällähän sinä olet. Olet odottanut minua kärsivällisesti.
Siksi omistankin itseni sinulle koko päivän ajan.
Kuka siellä?
Sinähän se olet?
- Kyllä. - Jopas jotakin.
Menin heti kotiin kertomaan Victorialle.
Tytärpuolelleni. Kerroin hänelle kaiken sinusta.
Hei?
Älä vain sano, että nukut yhä.
No niin.
Jos heräisin oudossa talossa jonkun toisen pyjamassa, olisin melkoisen hermostunut.
Yrittäisin löytää turvallisimman mahdollisen piilopaikan.
Lapsena koko maailman turvallisin paikka oli mielestäni...
Juuri siellä.
Eikö tunnukin turvalliselta?
Ajattelin, että oltuaan kaksi päivää tajuttomana herää varmaan nälkäisenä.
Toivottavasti pidät maapähkinävoista ja hyytelöstä.
Nimeni on Sam, muistatko?
Ei mitään kiirettä. Victoria ja minä emme kysele turhia.
Ihminen vastaa, kun on siihen valmis. Eikö?
Hei.
- Hän on söpö. - Niinkö?
Pidän kampauksesta. Kuin minulla kuusivuotiaana leikattuani sen itse.
- Niin no... - Sinusta ja äidistä se oli söpö.
- Hän ei ole kuusivuotias. - Taitaapa pitkälti olla.
- Pitääkö hän lukemisesta? - En tiedä.
Entä kirjoittamisesta tai piirtämisestä?
Kulta, en tiedä hänestä mitään.
Tai ei sentään. Pitää hän musiikista.
Hienoa.
Hei.
Sam sanoi, että pidät musiikista. Tiedätkö, miten tätä käytetään?
Näetkö?
Kiva, vai mitä?
Se kuului isälleni. Hän kuoli ennen syntymääni ja äiti antoi sen minulle.
Hän kuoli auto-onnettomuudessa, mutta vasta naituaan Samin. Hän oli isäni paras ystävä.
Puhunko liikaa? Sillä joskus teen niin. Jos kyllästyttää, niin sano vain.
Menen auttamaan Samia päivällisen kanssa. Voit liittyä seuraan tai syödä täällä.
Ruoka vain menee alas paremmin, jos istuu syödessä.
Ei röyhtäytä niin paljoa. Minun nimeni on Victoria.
- Pitäisikö minun hakea hänet? - Älä. Tuokoon itsensä.
- Ehkä hän ei osaa. - Annetaan hänelle tilaisuus oppia.
Itseoppiminen se tekee pojasta miehen.
- Mistä tiedät? Ei sinulla ole ollut poikaa. - Kokemuksesta. Olinhan itsekin sellainen.
- Etkä ollut. - Olin kyllä.
No niin.
Kiitos ruoasta sekä talomme rauhasta.
Kiitos uudesta päivästä terveinä ja onnellisina.
Ja varmistathan, että Victoria jyrää pianoesityksessään.
- Eihän saisi pyytää. - Kuka niin väittää?
Sinä! Olen kuullut sinulta säännöistä pikkutytöstä asti.
Enkö kertonut tärkeitä pianoesityksiä koskevista poikkeuksista?
- Poikkeuksista? Uskotaan... Tai ei. - Oli mukavampaa, kun olit aina samaa mieltä.
Otetaanko keittoa?
Tulit juuri oikeaan aikaan. Tuo on sinun paikkasi.
Tule istumaan.
- Victoria, voisitko... - Toki.
Tämä on Samin maailmankuulua perunaparsakeittoa.
Maailmankuulua.
Tässä on lautasliinasi.
Leipää?
Ei, tämä on lusikka. Tuossa on sinun lusikkasi.
Tällä tavalla.
Voi Luoja!
Duetto!
Nimeni on Danny.
Ei laiteta sidettä takaisin, vaan annetaan tälle vähän ilmaa. Se paranee kyllä.
Olen aikonut kysyä...
Mikä tämä on?
Selvä, antaa olla.
En aikonut ottaa sitä pois.
Pienenä minulla oli cowboyhattu.
Minä nukuin, söin ja jopa kylvin se päässä.
Jos sen yritti ottaa pois, reagoin samoin.
Ajattelin tässä, että olet ollut täällä sisällä jo viikkoja.
Haluaisitko vähän raitista ilmaa? Verrytellä jalkojasi?
- Ulkona on hieno ilma. - Täälläkin on hienoa.
Pelkäätkö, ettet pääsisi enää takaisin sisälle?
Tulemme takaisin. Lupaan sen.
Totta puhuen tarvitsisin hieman apua.
- Pianojen kanssa? - Victorian kouluun saattamisessa.
Siitä jalkakäytävälle.
No niin.
- Tulemme kolmelta hakemaan. - Olen jo 18.
- Niin, jo puolitoista viikkoa. - Hei sitten.
Hei hei.
- Oletko kunnossa? - Hän antoi suukon.
Niin hän tekee. Miltä tuntui?
- Märältä. - Eikö muulta?
- Hyvältä. - Märältä ja hyvältä.
Siltä suukon pitääkin tuntua. Tule, meillä on paljon tekemistä.
- Hei, kultaseni. - Huomenta, Maddy.
Maddyn kauppa on Glasgow'n paras.
- Maddy, tämä on Danny. - Hei, Danny.
- Hän on hieman ujo. - Pidän ujoista miehistä.
Vähän haastetta tytölle.
- Näytän vain ostoksilla käymisen hienouksia. - Opettaja on paras mahdollinen.
Äitini sai kahdesta kivestä ja vesikupillisesta aikaan kolmen ruokalajin aterian.
Kun olin tarpeeksi vanha, hän antoi ruoanlaiton salaisuuden minulle, -
ja nyt opetan sen sinulle. Oletko valmis?
Olen.
Tässä se tulee: Ruoka puhuu.
- Taisit tietää sen jo. - En.
Ruoka kertoo kaiken tarvitsemasi.
Sinun pitää vain oppia sen kieli.
Otetaanpa vaikka tämä meloni.
Mitä se mielestäsi sanoo?
Niin, mutta se sanoo myös: "Olen kypsä".
Tiedäthän, mitä kypsä tarkoittaa? Kypsä on makeaa, ja makea hyvää.
- Suukko oli kypsä. - Ei, suukko tuntui hyvältä.
- Meloni on kypsä. - Mutta kypsä tarkoittaa hyvää.
Niin, kun puhe on ruoasta. Suukotkin ravitsevat omalla tavallaan, mutta...
Suukot ovat monimutkaisia. Pysytään meloneissa.
Hyvä leipä on tuoretta. Tässä.
Tuoretta.
Ota hieman leipää.
No niin.
Nyt seuraa vaikea osuus:
Ruoan laittaminen.
Tuolta kaapista löytyy suuri pyöreä pata. Noutaisitko sen?
Kun laitamme ruokaa, se puhuu meille toista kieltä, -
jota kuuntelemme kielillämme, maistamalla.
Katso näitä kaunokaisia.
Hyvän makkaran tunnistaa siitä, että ne ovat näin kiinni toisissaan.
Löysitkö jotain? Katsotaanpa.
Tuossa on Victoria vauvana.
Ja tuossa hän on äitinsä kanssa.
Victorian isä oli paras ystäväni. Hän kuoli ennen Victorian syntymää.
Hänen äitinsä oli myös paras ystäväni.
Joten...
Miehen kuoltua menimme naimisiin.
Victorian ollessa seitsemän tapahtui auto-onnettomuus.
Hänen äitinsä kuoli ja minä menetin näköni.
Victoria jäi minulle.
Eikö ole hassua, miten perheet muodostuvat?
- Onko sinulla perhettä? - En tiedä.
Pakkohan sinulla on olla. Kaikilla on perhe jossain.
En muista heitä.
No, ehkä jonain päivänä muistat.
Pata on tuolla.
- Maa kutsuu, Danny. - Sam lähetti minut.
Yksinkö? Tätä pitää juhlia.
- Mitä se tarkoittaa? - Juhliminen?
- Että tehdään jotain erikoista. - Sam sanoi, että suoraan kotiin.
Kiitos.
Tämä on tötterö ja tämä jäätelöä.
- Oletko syönyt jäätelöä ennen? - En.
Tämä on vaniljajäätelöä. Vanilja on valkoista.
- Vanilja on valkoista. - Maista.
Voi ei! Pyörittele sitä suussasi.
Voi Luoja!
Jäätelö on ensin kylmää, sitten makeaa.
Ja jos jäädytät suusi, et maista sitä makeaa ollenkaan.
- Näin se tehdään. - Makea on hyvää.
Aivan. Eli nuolaise...
Näin.
Noin juuri.
Mitä pidät?
Sinähän sotket joka paikan.
Meidän pitäisi kyllä kiirehtiä.
Oletko kunnossa?
Syö nopeasti.
Kun Sam kysyy, missä olimme, anna minun vastata.
Hän suuttuisi, jos tietäisi meidän pilanneen ruokahalumme jäätelöllä ennen päivällistä.
Mitä on ruokahalu?
Sitä on, jos maha ei ole täynnä jäätelöä.
- Miltä suuni näyttää? - Hyvältä.
Eikä näytä. Täynnä rautaa. Muttei enää kauaa.
Ikävöitkö äitiäsi?
Joka päivä. Ikävöitkö sinä omaasi?
En muista äitiäni.
Joskus olisi varmaan helpompaa olla muistamatta.
- Hei. - Olette myöhässä.
Ilma oli niin hieno, että päätimme tulla pitempää reittiä.
Niinkö?
- Enkö käskenyt tuoda hänet suoraan kotiin? - Minä sen päätin, ei hän.
Jos pitempää reittiä halusit, olisit voinut opiskella Kansasissa.
Olisit saanut tulla 80 kilometrin reittiä, enkä olisi välittänyt.
- 80 kilometriä maissia. - Maissi on turvallista.
- Tylsääpä. Ja tämä koulu oli parempi. - Siksipä emme olekaan maissin luona.
- Tee palvelus: Älä anna aihetta huoleen. - Hyvä on, Sam.
- Mitä tuo on? - Mikä?
- Haistan jäätelön, vaniljajäätelön. - Vanilja on valkoista.
Ensin se on kylmää, sitten makeaa.
Makea on hyvää.
- Victoria? - Niin?
Tuo poika huolestuttaa minua välillä.
Kuin joku tai jokin olisi saanut hänet sulkemaan tunteensa niin tiukkaan, -
- ettei hän pääse enää niihin käsiksi. - Sitä olen yrittänyt saada hänet tekemään.
Vaniljajäätelölläkö?
Ehkä meidän pitäisi kehitellä uudenlaisia suunnitelmia.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Pienenä tein tätä äitini ja Samin kanssa.
Näin rakastuin musiikkiin.
- Näetkö nämä? Ne ovat nuotteja. - Nuotteja?
- Nuotit ovat opasteita. - Nuotit ovat opasteita.
Näetkö tämän nuotin? Se opastaa soittamaan tämän soinnun.
Ja tuo tämän soinnun.
Ja tuo taas tämän soinnun.
Soita nyt hyppelemällä.
Hienoa. Oletko valmis?
Nyt aloitan.
Jatka, älä lopeta.
Ei ole kypsä.
- Hei, Sam. Miten oppitunnit sujuvat? - Hän edistyy vauhdilla. Mitä tämä...
Liian kypsä.
Tuolla laidalla, vauhtia!
Tuolla, ota kiinni!
Missä Danny on?
Danny?
Kypsä on.
- Häivytään! - Danny!
Tämä on kypsä.
Danny, muistatko kun sanoin, että Victoria ja minä emme -
juuri kysele turhia, vaan vastaukset tulisivat kyllä aikanaan.
- Muistan. - Sen kauppapäivän jälkeen -
tarvitsen vastauksia, joita en usko saavani kysymättä.
- Sopiiko? - Sopii.
- Ne miehet siellä kaupassa, hehän tappelivat. - Niin.
- Mutta se ei häirinnyt sinua? - Ei.
Eikö pelottanut? Tavallisesti ihmiset pelkäävät sellaisissa tilanteissa.
Eiväthän he minun kanssani tapelleet.
Vielä yksi kysymys.
Tullessasi tänne olit loukkaantunut melko pahoin.
- Kuinka se tapahtui? - Pyysin pianoa.
- Keneltä? - Sedältäni.
- Sinulla siis on perhe? - Ei ole.
- Juurihan sanoit, että sinulla on setä. - Hän on kuollut.
- Onko tämä hyvää? - Loistavaa.
- Hei, oletko valmis? - Olen.
Käyttäydyt naurettavasti. Ei tämä nyt niin kamalaa ole.
Tuo näyttäisi kuuluvan tuohon.
- Missä se on? - Tuossa.
Aivan. Siihen se kuuluu.
Hei. Saanko tulla sisään?
Saat.
- Missä sinä tuon opit? - Minkä?
Tuon, mitä juuri soitit.
Kuulen sen päässäni.
Soita se uudelleen.
Tuo on vaikea. Jonkun on täytynyt opettaa se.
- Etkö muista? - En.
- Ehkä edellisessä elämässäsi, ennen meitä. - En tiedä.
Kaikki sinussa on nyt uutta. Vaatteesi, hiuksesi, koko elämäsi.
Tämä on viimeinen...
Eikö sinustakin olisi aika luopua siitä viimeisestäkin?
Kaikki sinussa on nyt uutta.
Hyvää yötä.
Kyllä vain.
Poikaseni, nyt pidämme hauskaa.
Hyvä. Nyt on hyvä.
Selvän teki.
Victorian tärkeä esityshän on ensi kuussa.
Muistatko, kun kerroin lapsuudenkodistani, New Yorkista?
Siitä, missä on Carnegie Hall?
- Siellä Victorialla ja minulla on kotimme. - Tämähän on teidän kotinne.
Tämä on vain väliaikainen koti. Tulimme, jotta Victoria voisi käydä koulua.
Yritän sanoa, että...
Victorian valmistuttua palaamme kotiin.
Palaamme New Yorkiin.
En tiedä, miten tässä käy, mutta...
Haluaisimme sinut mukaamme.
Sillä olet meille perheenjäsen.
Ja niinhän perheet tekevät.
Ne pysyvät yhdessä. Ainakin tämä pysyy.
No, mitä sanot?
Kaksi, kolme, neljä, viisi. Tämä on sinun palkkasi.
Tasajako. Olemme liikekumppaneita.
Oletko tyytyväinen?
Mitä teen näillä?
Mitä ikinä haluat.
Mitä helvettiä!
Danny!
Sinähän näytät upealta!
Tuoksut taivaalliselta. Mitä sinulla oikein on ylläsi?
Kuvitella, että törmään sinuun. Pomo lähettää hakemaan mangoja ja papaijoita, -
mutta kappas, löydänkin sitruunan.
Bart-setäsi on ollut huolesta sairaana.
Kun kadotti pikku lemmikkinsä. Hän ei ole muusta puhunutkaan.
- "Missä on pikku-Dannyni?" - Hän on kuollut.
- Kuka niin sanoi. - Minä näin.
Näit väärin, sillä hän on totta vieköön elossa. Ja odottaa sinua kotiin.
- Se ei ole enää kotini. - "Se ei ole enää kotini."
Miten niin? Onko sinulla uusi koti?
Onko sinulla uusi perhekin?
Kuulehan. Jos et tule kotiin niin kuin kiltti pikku narttu, -
Bart-setä lähettää pojat kylään uuteen kotiisi.
Pitäisitkö siitä? Eiköhän sinut löytäisi, kun kerran asioitkin täällä.
Kuka se tuleekaan rakastavan Bart-setänsä luo?
Anna hali. Minun pojunihan se siinä. Näytätpä fiksulta.
Katsohan tyttöä. Pikku Punahilkka.
- Olemme kaivanneet sinua. - Olemme todellakin.
Taisit todella säikähtää sitä onnettomuutta ja ampumista. Niin minäkin.
Katso nyt. Olen ollut vuoteenomana kuukauden.
Mutta nyt olen palannut ja valmiina toimintaan. Oletko sinä valmiina?
Minulla on kysymys.
Sinullako kysymys? Sinä se jaksat yllättää.
- Ei kai se koske sitä pirun pianoa? - Ei.
Olen niin iloinen, kun tulit takaisin kotiin.
Vastaan yhteen kysymykseen. Anna tulla.
Tunsitko äitini?
Äitisi?
Miksi tuntisin äitisi?
Löysin sinut katukiveykseltä makaamasta puolikuolleena.
Et pystynyt edes puhumaan. Makasit vain siinä.
Kukaan ei halunnut sinua.
Kukaan ei piitannut hengestäsi.
Paitsi minä.
Olen kertonut tämän ennenkin. Muistatko?
Hyvä on. Näytän jotain muistisi virkistykseksi.
Tämä oli ensimmäinen yhteistyömme.
Danny. Mistä tämä äkillinen kiinnostus menneeseen?
Oletko puhunut muiden kanssa?
En.
Haluatko hyvän neuvon Bart-sedältäsi?
Älä murehdi menneitä.
Katso tulevaisuuteen.
Menneisyys on takanasi.
Tulevaisuus on edessäsi.
Kuin kirkkaasti kimaltava kultavuori.
Haluatko tietää tulevaisuutesi?
Upeaa, että olette täällä. Olemme odottaneet teitä.
- Onko ystävämme harjoitellut sinulla? - Jouduin onnettomuuteen.
Tätä tietä.
- Näytös on aluillaan. Kuinka poika jaksaa? - Paremmin kuin koskaan.
- Toivotaan. Töitä nimittäin riittää. - Puimme hänet pyhävaatteisiin.
Odotamme tällä kertaa näyttävämpää ottelua.
Älä siitä huolehdi, kaikki on suunniteltu valmiiksi. Vai mitä, Danny?
Kuuntele.
Anna heille näytös. Leikittele hiukan.
Tee siitä sen näköistä, että saattaisit vaikka hävitäkin.
Herrat.
Kuolemaan saakka.
Menehän nyt.
- Mikä sinua vaivaa? - En halua enää satuttaa muita.
Anteeksi mitä? Sitähän sinä teet. Satutat muita.
- En enää. - Mitä hittoa sinulle on tapahtunut?
Kuka on syöttänyt sinulle tuollaista paskaa?
- Onko jotain vialla? - Ei, kaikki kunnossa.
- Keskustelemme vain strategiasta. - Niin tietenkin.
Kuuntele, senkin pikku paskiainen. Menet tuonne alas ja teet hommasi, -
tai teen palleistasi tikkarit. Mene nyt!
En halua enää satuttaa muita.
Tehdään sopimus. Jos menet tuonne alas ja hoidat hommasi, -
ostan sinulle huomenna koko pirun kaupungin hienoimman pianon.
- Miltä kuulostaa? - En halua enää satuttaa muita.
Sitten kuolet.
Listi se, tiikeri!
Anna palaa! Anna palaa, Danny!
Mitä on meneillään?
Sinähän halusit viihdettä.
Hänhän ei edes tappele vastaan.
Nosta se!
Ota se!
Danny!
- Meillä taitaa olla ongelma. - Mikä?
Ihmiset tulivat katsomaan taistelua, eivät mitään perhanan hippasilla oloa.
- Haittaako, jos luistan formaatista? - Sinunhan on näytöksesi.
Sinä tuhoat minut, Danny! Aika tienata rahaa!
Sinut tapetaan! Tappele vastaan!
Danny!
Aseita!
Tapa hänet! Jos et tapa, en saa maksua!
Luojan tähden, tapa hänet!
Tapa hänet ennen kuin minut tapetaan!
Paskat!
Ei enää tappamista!
Minä päätän, milloin tappaminen loppuu! Minä!
Isäntä käskee ja koira tottelee!
Minä tapan sinut!
Laittakaa hänet unille.
Vauhtia.
Miksi hän lähti?
Ehkä hänen piti tehdä jotain.
Luulin hänen olevan onnellinen täällä.
Kultaseni, joskus onnellisuus ei riitä.
Joskus täytyy palata korjaamaan asiat, jotka tekivät aiemmin onnettomaksi.
Mutta voisin auttaa häntä.
Tiedän.
Joskus asiat täytyy tehdä itse.
Valehtelit minulle!
Senkin paskiainen!
- Mitä teet tuolissani, sinä jälkeenjäänyt... - Valehtelit minulle!
- Tässä on äitini. Tunsit äitini. - Hän oli huora.
Tiedätkö, mikä huora on? Seksiä rahasta.
Kuten tytöt, joita tuon tänne. Tein kaikkeni auttaakseni häntä.
Pidin äidistäsi. Hän ymmärsi minua.
Jos joku olisi ollut minulle erityisen tärkeä, se olisi ollut hän.
Kun hän kuoli, tunsin olevani hänelle velkaa sen, -
että kasvatan sinut ja suojelen sinua.
Minulla on tässä lisääkin kuvia. Katso.
Olen pahoillani, että valehtelin sinulle.
Tein sen rakkaudesta.
Ja nyt korvataan osa rahoista, jotka hävisit sinä iltana. Onko selvä?
Danny, joskus perheissä tarvitaan hieman surua -
tuomaan kaikki takaisin yhteen.
Ehdottomasti. Kuten minut ja veljeni Blackpoolissa. Meillä oli tapana...
Unohtuivatko tavat? Minulla oli juttu kesken.
- Vahvistin vain sanomasi. - Pyysinkö vahvistusta?
- Et, mutta ajattelin... - Turpa kiinni jo!
Nyt hukkasin ajatuksen. Mistä puhuinkaan?
- Perheistä. - Aivan.
- Kuinka niiden pitäisi olla yhdessä. - Aivan. Perheiden pitäisi olla yhdessä.
- Kävi miten kävi? - Kävi miten kävi.
Mitä sinä teet?
Hidasta!
Jestas, pomo!
Äitini oli huora.
En ole asiantuntija, mutta ei hän minusta näytä...
Tiedättehän, sellaiselta naiselta.
- Mitä tarkoitat? - Hän soittaa pianoa.
Mitä muuta kuvassa on?
Joukko oppilaita koulupuvuissa.
Iso lasimaalausikkuna.
Näyttää jonkinlaiselta opistolta.
- Kaksi pienoisflyygeliä vastakkain. - Millaista flyygeliä?
Pleyeleitä molemmat.
Minulla on idea.
Viritit konservatorion pianot erinomaisesti, nuori mies.
Kiitoksia, rouva.
Edellinen kaveri oli niin kännissä, ettei löytänyt salia.
Viritti lopulta putkiston. Kamala sotku.
Danny?
32 vuotta kasvoja, enkä ole ikinä unohtanut yksiäkään.
- Etenkään näitä. - Miksi juuri näitä?
Loistava tyttö. Todella loistava. Odotimme suuria hänen tulevaisuudeltaan.
Ja eräänä päivänä hän vain katosi. Luulimme hänen lähteneen kotiin.
Arvelimme sen johtuneen hänen rahaongelmistaan.
Sitten perhe Kiinasta kirjoitti kysyäkseen, miksei hän pitänyt enää yhteyttä.
Hänellä oli pieni poikakin.
Todella outoa. Surullista oikeastaan.
Tässä hän on.
Oletko kunnossa?
Olen.
Varmastiko?
Varmasti.
Hei!
Pojat? Sam?
Danny?
Sinun piti hakea minut.
Olen pahoillani.
Saitko uuden kuvan?
Se rouva sanoi hänen olleen loistava pianisti.
Varmasti olikin.
- Haluatko kuulla, mitä hän soitti? - Miten?
Näetkö? Mozartin yhdestoista sonaatti.
Äitisi ei soittanut vain musiikkia, vaan kaunista musiikkia.
Taianomaista musiikkia.
Loistavaa musiikkia.
Anteeksi, että vaivaan, mutta minun täytyy löytää tämä mies.
En ole eläessäni nähnyt häntä.
Anna kun muotoilen kysymyksen uudelleen.
- Mitä tämä on? - Sam! Hän muisti!
- Soitin pia... sitä musiikkia... - Hidasta vähän. Muisti mitä?
- Äitinsä tappajan. - Muistatko äitisi tappajan?
Meidän täytyy mennä.
Ennen kuin pötkimme pakoon, päätetään rauhassa, mitä on tekeillä.
Kertokaa alusta asti.
Danny?
Danny, odota. Kuuntele minua. Kuuntelisit nyt.
Ei ole aikaa.
Danny, odota.
Ei näistä pojista ole siihen. Hän on raivona.
Mene, mutta haluan hänet elävänä. Ei hän ole paskankaan arvoinen kuolleena.
Sinun on parempi mennä tuonne.
Sinä ja sinä, tuonnepäin.
Hienoa. Näin se ei ole vaarassa.
Nyt riitti. Nyt riitti! Se nartunpenikka!
Maksat tämän kaiken vielä, Danny-poju. Kuuletko?
Maksat vielä!
Maksat vielä.
Tiedätkö, syy oli oikeastaan sinun.
Tappelit niin hanakasti.
Näin potentiaalin. Oikealla koulutuksella oma pikku täsmäohjukseni.
Onhan meillä ollut vaikeita aikoja, mutta milläpä perheellä ei olisi?
Lopeta nyt tämä hölmöily, tai niitä tulee kovasti lisää.
Etsikää hänet!
- Lopeta! - Mutta hän on tuolla!
Hiljaa, anna kun kuuntelen.
Lakkaa huohottamasta korvaani.
- Anteeksi, pomo. - Taemmas siitä.
Ovela pikku paskiainen.
Odottakaa kaikki tässä.
Danny?
Danny! Danny, missä olet?
Paskiainen.
Pyjama?
Pyjama, perkele!
Kiittämätön pikku paskiainen! Missä olet?
Tämänkö vuoksi jätit hyvän elämämme?
Tämäkö on turvapaikkasi? Toinen kotisi?
Täälläkö koit...
Herätyksesi?
Taidetta, kirjoja...
Musiikkia?
Minkä tähden? Tekivätkö ne sinusta paremman ihmisen?
Katso nyt, mitä sait aikaan.
Mukavat ihmiset ottivat sinut hoiviinsa. Antoivat sinulle kaiken.
Ja etköhän sinä maksa takaisin tuhoamalla heidän elämänsä.
Kuten tuhoat kaiken elämän. Koska sinua ei ole tarkoitettu tällaiseen elämään.
Olet koira! Olet minun koirani!
Minä ruokin sinut, koulutin sinut! Omistan sinut!
Minun pitäisi tappaa sinut, kuten vastuullinen omistaja tekisi koiralle, -
joka aiheuttaa näin paljon tuskaa.
Näin paljon kärsimystä.
Mutta...
Sydän...
Tule kotiin, Danny. Kaikki on anteeksiannettu.
Olet turvassa. Palaat maailmaan, jota ymmärrät.
Ainoaan maailmaan, jota tulet ikinä ymmärtämään.
Mitä sanot?
Anteeksiannettu ja unohdettu?
Tiedän, kuinka hämmentävä maailma voi olla.
Teemme siitä taas yksinkertaisen. Sinä, minä -
ja mukava pikku elämämme.
Tule, Danny. Tule vain.
Tule. Niin, hyvä poika.
Niin, tule.
Tervetuloa kotiin, Danny.
Olen jo kotona.
Ei! Hän tappaa hänet.
Ei, Danny!
Älä tee sitä!
- Hän tappoi äitini! - Ei se tuo häntä takaisin.
- Ja olisit ihan kuin hän. - Olemme eläimiä molemmat!
- Saatanan koira! - Et ole eläin! Jos tapat hänet, -
- kaikki onnesi eteen tekemäsi... - Älä kuuntele tuota paskaa.
- Sinut lukitaan häkkiin ikiajoiksi. - Olemme eläimiä.
- Tapa minut! - Ei. Tiedät, miksi halusit tappaa hänet...
Danny, kuuntele.
Muistatko äitisi?
Muistatko, mitä tein hänelle? Nain häntä joka päivä.
Panin, kuten narttua pitääkin.
Tulet aina olemaan pelkkä koira.
Et voi paeta sitä, mikä olet. Et voi paeta sitä, minkä sinusta tein.
Tappaja, se sinä olet ja tulet aina olemaan.
Ole nyt hyvä koira ja tapa minut. Tee se jo.
Toimi! Tapa minut!
Turpa kiinni.
Tuo mies osasi todella jauhaa paskaa.
- Vaivaako tuo kaulasi ympärillä? - Onko se hyvin?
Selvä edistysaskel ainakin.
Hyvät naiset ja herrat. 200. pianonsoittostipendin vastaanottaja, -
neiti Victoria Mint.
Valikoimani on omistettu ihanalle ihmiselle.
- Se olet sinä. - Ei, ei hän minusta puhu.
Eräälle, jonka hengen musiikki kirjaimellisesti pelasti.
Se olet sinä, poikaseni.